Задачата на НАСА е да изследва неизвестното.
Има много неща, които не знаем, а искаме да научим.
Това е естеството на Вселената.
В търсенето на отговори, учени летят в космоса,
а космически сонди извън пределите на Слънчевата система.
Откритията са съпроводени от рискове.
Изследването на космоса е като да запалите клечка кибрит в тъмното,
без да знаете какво ви дебне от сенките.
Там може да има всичко.
Тайнствени следи,
следени астронавти,
фонтани на живота на Сатурнова луна
и възможни доказателства за нашествие на извънземни.
Мисиите на НАСА са открили странни аномалии...
ОК, виждаме три или четири обекта.
Да, има три обекта.
...които продължават да озадачават най-добрите учени.
Това са...
НЕОБЯСНЕНИТЕ СЛУЧАИ НА НАСА Епизод 3
Загадъчен обект лети над атмосферата.
Прилича на клингонски кораб от "Star Trek".
Някои твърдят, че това е самолет Стелт от таен военен проект...
"Черният рицар" се появява в първите години от космическата ера
и дори по-рано.
... Или нещо още по-зловещо.
Някъде там има черен свят -
много неща, които не можем да обясним.
Такъв е живота.
Студеният воин
Декември 1998 г.
Шестима астронавти на НАСА
са на път да открият нова ера в изследването на космоса.
Задачата им е да сглобят Международната космическа станция,
първият постоянно заселен с хора спътник на Земята.
Джери Рос е специалист на мисията.
Когато полагате основите
на нещо толкова важно като Международната космическа станция,
вие се вълнувате и се стараете да изпълните програмата.
На седмия ден от мисията,
Рос и колегата му Джим Нюман инсталират термозащитата
на новата космическа станция,
когато член на екипажа забелязва нещо неочаквано.
Той каза: "Какво е това?"
Огледах се, опитвайки се да разбера за какво става въпрос.
Екипажът веднага изпълнява указанията на НАСА относно НЛО.
Първото нещо беше да направим снимки на това, което виждаме,
за да имаме фото доказателства.
На земята, снимките незабавно предизвикват сензация
сред вярващите в НЛО.
Те виждат връзка с тайнствен обект от 50-те години,
известен като "Черния рицар".
Някои хора считали, че той е с извънземен произход,
а други, че той е местен.
"Черният рицар" се появява в първите години от космическата ера
и дори по-рано.
Хората започнали да наблюдават небето
и да търсят сателити - тайни такива.
Тези т. нар. "тъмни спътници" са необясними примигвания,
които мистериозно се появяват на радара.
А понякога зловещи черни форми са забелязвани да кръжат в небето.
По това време, руснаците обвиняват САЩ в космически шпионаж,
а САЩ подозира Русия в същото.
"Черният рицар" е едно от многото явления, за които нямаме обяснение.
Разбира се, хора не разбират,
че дори да е наш, няма да кажем на всички за това.
Но Джери Рос не вярва в теорията за "тъмните спътници".
Той смята, че има по-просто обяснение.
Джим трябваше да сложи термично одеяло отвън на станцията
за да я предпази от загуба на топлина.
Бях напреднал с графика, затова Джим предложи
да ми даде одеялото и да го прикрепя аз.
Тогава някой каза: "Какво е това, което отлита?"
Погледнах и видях одеялото.
Погледнах въжето, за което трябваше да е вързано,
но одеялото не беше там.
Джери, един от термопанелите току-що отлетя.
Как е станало...
Не мога да повярвам!
В случая това е просто грешка - изпускане на част от оборудването.
Не е било извънземно. Било е... грешка.
Чувството наистина беше ужасно.
Одеялото изглежда черно,
защото отражателната му повърхност е обърната към мрака на космоса.
Но не всеки случай на "Черен рицар" може да се обясни толкова лесно.
През 50-те години имаше съобщения
за странни обекти в орбита около Земята.
Не знаем какви са.
Доколкото знаем, не са наши. Нито пък на Русия.
Какво остава?
Кой знае?
Обичайната научна логика подсказва,
че пришълците трябва да пътуват светлинни години за да стигнат до нас.
Но един апарат на НАСА е открил признаци за извънземен живот
в непосредствена близост.
Сонда на НАСА открива тайнствен източник на енергия
на един от мъртвите спътници на Сатурн
и търсенето на живот прави неочаквана крачка напред.
Енцелад е първият в списъка ми, където може да има живот.
Смятахме Енцелад за мъртъв. Той взриви умовете ни.
Когато видим пъзел като този, искаме да го разберем.
Той е впечатляващ -
никога досега не сме виждали нещо подобно в Слънчевата система.
Космически гейзери
Сондата "Касини" предава данни от милиарди километри в космоса.
Когато сондата прелита край Сатурновата луна Енцелад,
научния сътрудник на проекта Мишел Дохърти
не могла да повярва на очите си.
Погледнах данните, видях големи промени и реших, че това е странно.
Не можех да разбера какво се случва. Какво е това?
Поех дълбоко въздух, позвъних на проекта Касини и казах:
"Смятаме, че на Енцелад има атмосфера.
Енцелад е жив."
Рискувайки репутацията си,
Дохърти склонява НАСА да прекъсне мисията,
да обърне сондата и да разгледа по-отблизо Енцелад.
Ами ако там нямаше нищо?
Никой повече нямаше да повярва на онова, което казвам.
Преминавайки през пръстените на Сатурн,
Касини се приближава към Енцелад.
Снимките, които изпраща на Земята са изумителни.
Огромни фонтани от течна вода бълват от луна,
която трябва да е мъртва.
Фонтаните на Енцелад са огромни...
... половината от размера на самата луна.
Това оправда решението ни да се приближим до луната
и ни доведе до откритие, което беше изненада за нас.
Беше страхотно.
Сензационното откритие обикаля света,
но планетолозите са объркани от гигантските течни струи.
Тя трябва да е напълно замръзнала, но все пак имаме течна вода, +1° C
и тя бива изхвърлена в космоса.
Нещо, или някой, нагрява луната,
която трябва да е замръзнала преди милиони години.
Очаквахме, че повърхността на Енцелад ще е леко нагрята,
защото на нея попада слънчева радиация,
но с откритата топлина вие може да захраните 20 електроцентрали.
А това е истинска изненада.
Какво захранва с енергия Енцелад?
Една от теориите е, че тайнствената енергия се излъчва
от мощната гравитация на Сатурн.
Енцелад не е като нашата Луна.
Той има скално ядро,
но под мантията му от дебел лед има воден океан.
Когато Енцелад обикаля Сатурн,
огромната гравитация на Сатурн го смачква
и влага много енергия в тази малка, 500-километрова топка.
Така че налягането изтласква ледената вода
от пукнатините с голяма скорост.
"Касини" прелита през фонтан, изхвърлен от гейзер на луната.
Откритието му превръща Енцелад от гола ледена пустиня,
в обещаващо място за извънземен живот.
Интересното е, че от гейзерите излиза въглеводород -
градивният елемент на живота.
Енцелад е първият в списъка ми, където може да има живот.
Откриването на течна вода ще увеличи възможността
за извънземен живот под повърхността на Енцелад.
Ако някой беше изказал подобна мисъл преди тази мисия,
щяха да го вкарат в лудницата.
Следващата стъпка е да търсим живот.
Трябва да се върнем с по-сложни инструменти,
да вземем проба и да я върнем на Земята.
Следва...
Повреда в Слънцето с космически мащаб...
Там има дупка.
Някъде там, нещо може да ни наблюдава.
Защо извънземните да не използват шпионски сателити?
Ние сме напълно зависими от Слънцето.
Не можем да го контролираме, едва го разбираме
и целият живот зависи от него.
Но дали слънцето е преминало към тъмната страна?
Какво, по дяволите, се случва там?
Гигантско парче от Слънцето липсва.
Там има дупка.
Все едно извънземни са загребали повърхността.
Дупка в Слънцето
Юли 2013 г.
Център за космически полети Годард -
централата на слънчевата обсерватория на НАСА СОХО.
Задачата й е да наблюдава нашата огнена звезда.
Проектът СОХО е система за ранно предупреждение за явления,
които могат да повлияят на Земята.
Учените, следящи данните от спътника, забелязват нещо необикновено -
гигантска сянка пълзяща по Слънцето,
дупка, широка 750 000 км.
Докато НАСА се опитва да прецени заплахата,
драматичните снимки пораждат буря от спекулации.
Това беше странно.
Не знаем дали тя е предизвикана изкуствено на Слънцето.
Все едно извънземни са загребали повърхността.
Независимо от причината,
последствията могат да са катастрофални за нас.
Спад на слънчевата енергия само със 7 %,
може да доведе до нов ледников период на Земята.
На сателитните снимки на НАСА,
странната черна празнота е безспорна.
Но на Земята лятното слънце свети така ярко, както винаги,
а дупката остава невидима с невъоръжено око.
Тук, на Земята, ние живеем нашия нормален живот,
а на Слънцето се случва бедствие.
В стремежа си да обяснят дупката, учените изпращат сателит,
който снима свръхгорещите газове в атмосферата на Слънцето.
Модерните му камери виждат неща, които хората не могат -
видими са само в ултравиолетовия спектър.
Изведнъж, дупката изглежда различно.
Това, което изглежда като тъмно, празно пространство,
на практика е пълно с газове, които са много по-студени
от тези, които можем да видим в района около него.
Гигантската сянка е студена кръпка в слънчевата атмосфера.
Като казваме студено, нямаме предвид като на Аляска.
Все още говорим за милион градуса.
Учените наричат тези хладни области "коронарни дупки".
Коронарните дупки са места, където материала може да избяга
и да попадне в междупланетното пространство.
За ужас на учените,
тази коронарна дупка...
може да е в идеална позиция за обстрел на Земята
със слънчеви частици.
Тази гигантска коронарна дупка
бълва заредени частици в космоса
и ако Земята се окаже на пътя им,
може да започне слънчева буря.
A тя може да извади от строя сателити.
Електрониката няма да работи правилно.
И от време на време това се случва.
Това е реалност. Не е въображаема тревога.
Ако ни удари, наистина ще е голям проблем.
Движейки се с над 2 милиона км/ч,
смъртоносният лъч ще достигне Земята за 58 часа.
Първият признак за удара ще е ефектното северно сияние -
знак, че магнитното поле на планетата се бори да ни защити,
като абсорбира енергията от бомбардиращите го частици.
20 юли 2013 г.,
2 дни и половина след като учените забелязват дупката,
северното небе избухва в бляскави цветове.
Дали това е началото на глобална катастрофа?
Грандиозното представление продължава два дни...
После избледнява.
За облекчение на учените,
бурята предизвиква само красиво светлинно шоу.
Попадението не е пряко.
Следващия път, може да не сме такива късметлии.
Слънцето може да има доста избухлив характер
и може да се превърне в истински потенциален враг.
Има още много, което не знаем за тази голяма оранжева топка.
Знанията по физика ни помагат при среща с непознатото.
Но в дълбокия космос, нещо сякаш следва други правила.
Постоянно откриваме неща, които не се вписват в никоя от теориите
и тогава предлагаме нови теории.
Какво се случва? Не знаем.
Ярък обект влиза в земната орбита.
За бога!
Това беше най-странното нещо, което някога сме виждали.
Официалните обяснения не са достатъчни.
Тогава експертите си представят невъзможното...
Дали това не е извънземна сонда в нашата слънчева система?
Може ли да търсим нещо, което също ни наблюдава?
Извънземни шпиони
Ние сме на ръба
на масово унищожение...
Ел Сентро, Калифорния.
Любителя-астроном Бил Йънг
е част от особена група от астрономи с важна задача.
Бил Йънг е астроном от Аризона, който е приел за своя мисия
да следи за близки до Земята обекти,
които могат да представляват опасност за нас.
През септември 2002 г.
Йънг забелязва ярък обект в орбита около Земята,
който изпраща сигнали.
Този обект бе много необичаен, най-вече заради движението си.
Придвижваше се много бързо,
почти със същата скорост като на Земята.
Твърде бързо, за да е гаечен ключ изпуснат от астронавт.
Твърде голям, за да е сателит. Така че, какво е това?
Тайнственият обект е около 20 метра в диаметър
и обикаля в близост до Земята.
Йънг незабавно докладва за наблюдението на властите.
Първоначално решили, че това е астероид.
НАСА приема много сериозно опасността за удар от астероид.
Астероидите са важни
защото понякога могат да паднат на повърхността на планетата.
Астероидите летят с около 50 км в секунда.
Това е невероятна скорост.
А един тежък обект има много кинетична енергия.
Вероятно така са загинали динозаврите.
Но астероида J002E3 не се държи като такъв.
Повечето астероиди летят в орбита около Слънцето,
в пространството, разположено между Марс и Юпитер,
но този тайнствен обект е различен.
Той се движи около Земята и после отлита надалеч.
Прави няколко обиколки около Слънцето и се връща.
Загрижена, Лабораторията за реактивно движение на НАСА
се включва в разследването.
Първият въпрос беше дали това е естествен обект,
или е нещо друго,
нещо, което не разбираме?
Те насочват инфрачервения телескоп на Хаваите към обекта
за да го разгледат отблизо.
Щом първите данни започнаха да пристигат, ги погледнахме...
и бях като гръмнат.
Това беше най-странното нещо, което някога сме виждали.
Разширихме спектъра...
и той беше наситен с цветове.
Екзотичната аномалия има покритие
със същия химически подпис като промишлената боя.
Това не беше естествен астероид.
Никога преди не бяхме виждали такъв.
Това е боя! Не може да е астероид.
Никой естествен обект не е покрит с боя,
но когато НАСА проверява за изкуствени спътници в тази зона,
те удрят на камък,
което води до една тревожна вероятност.
Замислете се, ние използваме шпионски спътници,
а ето, че този обект лети около Земята.
Защо извънземните да не използват шпионски сателити?
Джим Оберг от НАСА не вярва на тази теория.
Той държи изследването на боята да продължи.
Боята е ключа. Тя е доказателството.
Подробния анализ на данните разкрива,
че цялата повърхност на този 20-метров обект
е покрита с титанов диоксид,
съединение, което прави боята бяла...
... цветът на апаратите на НАСА.
Но ако това е част от ракета,
тя е на много странно място.
Как е попаднала там?
НАСА намира задоволително обяснение.
Въз основа на орбитата и на факта, че обекта е покрит с боя,
ние направихме изчисления назад във времето
и установихме, че обекта...
... е третата степен на ракетата Сатурн 5,
която отвежда астронавтите Конрад, Бийн и Гордън
до Луната, с мисията на Аполо 12.
Астронавтът Алън Бийн си спомня какво е да се возиш на Сатурн 5.
На Земята съм се возил в най-различни превозни средства,
но никога не съм усещал такова друсане и вибрации,
както при Сатурн 5.
Тягата му е 3,5 млн. килограма.
И това е най-мощният двигател, строен някога на Земята.
НАСА смята, че ракетният ускорител, изхвърлен на път за Луната,
някак се е върнал на орбита около Земята.
Той просто се носи наоколо, но не се тревожете за това.
НАСА приключва случая.
Но някои смятат, че теорията е прекалено удобна.
Истината е, че не знаем какво е това нещо.
До ден днешен обектът остава загадка.
Очаквайте...
... дали извънземни са се забавлявали на Червената планета?
Сякаш някой е правил гонки на Марс.
Безпилотна сонда изпраща едни от първите снимки на Марс...
Трябва да отидем там.
... но неочаквани следи пораждат опасението,
че може да не сме първите му изследователи.
Може да са оставени от животни, или от превозни средства,
или са някакво друго явление?
Не бих се изненадал ако на Марс има следи от предишни посетители.
Марсиански следи
Ноември 1971 г.
След петмесечно пътуване до Марс,
безпилотната сонда Маринър 9 захожда право в бурята.
Не се виждала повърхност. Било е празнота.
Прашната буря вилнее в продължение на два месеца
и чак след края й, сондата започва да предава изображения
от повърхността на Марс.
Когато прахта се слегна, се разкри панорама.
Долу видяхме планета
с релеф и неравности, които бяхме наблюдавали отдалеч.
Сред първите ясни изображения
на гигантски вулкани и обширни каньони,
сондата улавя и нещо друго.
На много от снимките имаше тъмни следи,
много, много следи -
успоредни, а някои от тях и извити.
Въпросът беше какви са тези следи?
Следите са много странни,
защото понякога преминават през релефна местност.
В действителност те са големи.
Може би са от животно или машина?
Те ли са оставили следите?
Има нещо нередно. Сякаш някой е правил гонки на Марс.
На Викинг 1 му остават още пет години до кацането му на Марс.
Каквото и да е оставило тези загадъчни следи,
то не е дошло от Земята.
Марсианските следи са друга област, която трябва да проучим,
но това не е лесно.
Трябва да я изследвате лично, за да научите повече.
В търсенето на обяснения,
геолозите разглеждат и други обекти на повърхността на Марс,
но странните следи пораждат най-вече въпроси.
Една от важните подсказки за произхода на следите
е, че те внезапно започват и свършват.
Някои започват от нищото и се движат в кръг.
Кръговата форма на част от следите, предполага нещо необикновено.
Възможно е източникът на тези следи да са "прашните дяволи".
Прашните дяволи са малки смерчове от горещ въздух.
На Земята те формират пейзажа в пустинята.
Сондите снимат областите, където се появяват следите,
търсейки подобен феномен на повърхността на Марс.
Снимките, които изпращат, шокират научната общност -
невероятно високи прашни дяволи.
Някои от тези смерчове са високи 5 километра.
Те са огромни.
Част от тях са високи колкото връх Еверест
и тези вихрушки не спират да се движат.
Всъщност има филми на прашните дяволи, заснети от марсоходите
и може да видите как стълбове от прах се движат в месността.
Засега учените признават, че това обяснение е просто теория.
Имаме хубави теории за това как са се образували тези следи,
но те се базират на знанията ни за Земята.
Не сме сигурни.
Били сме само на няколко места,
а Марс е загадката на загадките.
В стремежа си да разгадаем тайните на Вселената,
можем да се доверим само на законите на физиката.
Но когато един учен се вглежда в дълбините на космоса...
Поемането на рискове е част от откривателския процес.
... той открива хиляди обекти, движещи се с невероятна скорост.
Нещо там противодейства на основните закони на Вселената.
По-бързо от скоростта на светлината
Декември 1995 г.
Телескопа Хъбъл.
Проф. Боб Уилямс насочва най-скъпият телескоп в света
към напълно празна част от небето, само за да види какво има там.
Там нямаше ярки звезди, нито радио и рентгенови източници.
Просто се опитах да избера произволен регион от небето,
за който не знаем нищо.
Първите снимки на Хъбъл били съвсем обикновени.
Изглежда, че на тях имало галактики.
Но когато ги съчетахме заедно,
се оказа, че там има 2500 галактики,
повечето много бледи.
И тези галактики се движели много бързо.
Изглежда се отдалечават от нас по-бързо от скоростта на светлината.
Но нищо не се движи по-бързо от светлината.
Не може да изпращате материални обекти или информация
със скорост по-голяма от тази на светлината.
Скоростта на светлината е крайния предел.
Всичко в природата се базира на този прост факт.
Ако нещо наруши тази постоянна скорост...
... законите на физиката се разпадат.
По някакъв начин, нещо нарушавало
един от най-фундаменталните закони на Вселената.
Трябва да приемем възможността,
че в нашите теории по физика може би липсва нещо.
Може би Айнщайн не е бил прав, или малко е сбъркал?
Или можем за заобиколим теорията му като изкривим пространството?
Ами ако обектите, видяни от Боб Уилямс, въобще не са галактики?
Ами ако са били артефакти летящи в междузвездното пространство?
Ако космически кораб може да лети като изкривява пространството,
той ще прекоси космоса за часове, а не за милиарди години.
Пространството пред космическия кораб ще се свива,
а зад него ще се разширява,
така ще изглежда, че той лети на вълна
към звездната си дестинация със свръхсветлинна скорост.
Следите от този тип задвижване
може да приличат много на светлината от галактиките
и сякаш, че те се движат по-бързо от скоростта на светлината.
Но тази технология е далеч от възможностите на човечеството.
Вероятно има много цивилизации, които са я усвоили
и може да водят междузвездна търговия
с други напреднали цивилизации.
Но тази идея е твърде невероятна за Уилямс.
Някой може да каже, че бледите обекти
всъщност са вещици яхнали метли
и аз не мога да го опровергая.
Избрали сте да вярвате, че това не са галактики?
Добре. Какво е вашето доказателство?
Ако това са галактики,
обяснението за тяхната необикновена скорост
може да е още по-странно от огъващи пространството кораби.
Космосът е гъвкав.
Айнщайн разкри, че космоса притежава тъкан.
Тя може да се разтяга, деформира и компресира.
Според теорията на Айнщайн,
всяко нещо наблюдавано от движещ се обект,
сякаш се движи по-бързо от реалната му скорост.
Например, когато влакът тръгва от гарата,
ни се струва, че се движи платформата, а не влака.
Освен това, пространство-времето се разширява.
Докато влака увеличава скоростта си,
коловоза между двете точки се разтяга.
Точките ще се отдалечават без да са помръднали от мястото си.
Просто разстоянието между тях се увеличава с голяма скорост.
И няма никаква граница
за скоростта, с която разтягате пространство-времето.
Ако е така, значи само ни се струва, че тези галактики
нарушават физичните закони,
тъй като разстоянието между тях се разширява.
Но това само отчасти обяснява невероятната скорост
на някои галактики.
Постоянно изучаваме неща, които нямат смисъл,
които не се вписват в правилата и теориите ни
и тогава излизаме с нови теории.
Очаквайте...
Преследване на совалката...
По принцип обектите не променят посоката си,
освен ако не са управлявани от пилот.
... И радикално нова теория, която не е от този свят.
Вселената може да е пълна с наченки на живот.
В околоземна орбита,
камерите на совалката "Дискавъри" улавят нещо необикновено.
Никога преди не били виждали нещо подобно.
Такова поведение на отломки е лишено от логика.
Не може да е естествен обект. Трябва да е изкуствен.
Бумеранг STS-114
2 години и половина след катастрофата на "Колумбия",
НАСА изпраща в орбита совалката "Дискавъри".
Планът е да се скачи с МКС и да достави провизии,
но главната цел на мисията е безопасността.
Първата ни работа беше незабавно да разположим камерите.
Само за минути НАСА открива обезпокояващи улики,
на повреда в термичната защита на совалката.
За седемчленният екипаж това е най-лошия сценарий.
Експертите на НАСА осъзнават,
че малък участък от топлинния щит се е деформирал при старта.
Ако не се направи нещо,
може да се стигне до катастрофа на совалката при кацането.
Започнете разхерметизация на въздушния шлюз.
Разбрано, Хюстън.
За първи път астронавти се опитват да поправят корема на совалка.
Закрепен към ръката на космическата станция,
специалиста на мисията Стив Робинсън рискува живота си
за да осигури безопасното завръщане на екипажа.
Бившия астронавт Лерой Чао
знае какво е да си в открития космос.
Настройвате се на режим за битка.
Всичките ви чувства са изострени.
Ако някак се разкачиш от станцията, просто ще отлетиш
и това ще е вашият край.
Да започваме.
Залогът е изключително висок,
но Стив Робинсън запазва хладнокръвие.
Дискавъри, тук Хюстън. Всички са много щастливи.
Приключвайте и да ви подготвяме за следващия етап.
Добре. Да го направим.
Ремонтът изглежда успешен,
но когато совалката се подготвя за приземяване,
една от камерите й улавя странен обект да да се носи наоколо
и света започва да се пита дали астронавтите са в безопасност.
Видяното от тях приличало на "бумеранг" -
обекта летял в едно направление,
сменил посоката и отлетял.
Промяната в курса изглежда съзнателна
и някои наблюдатели предполагат, че совалката е преследвана.
Какво става тук?
По принцип обектите не променят посоката си,
освен ако не са управлявани от пилот.
Въпреки че НАСА не пуска официално обяснение,
отделно научно изследване стига до извода,
че бумеранга е космически отпадък,
чиято траектория се влияе от съпротивлението на земната атмосфера.
Но не всички са съгласни.
Такова поведение на отломки е лишено от логика.
Но ако приемем, че това е превозно средство,
управлявано от разумно същество,
ще имаме съвсем различна история.
Толкова голяма история,
че кадрите с бумеранга се превръщат в медиен феномен.
Над 100 000 души са гледали полета на обекта.
Ако бумерангът някога се завърне,
светът ще го очаква.
Поп културата свързва извънземните с космически кораби,
но някои учени смятат,
че трябва да търсим пришълците близо до дома ни.
Животът на Земята започва някъде там.
Дали ние сме извънземните?
Винаги сме гледали към небето за да открием извънземни,
търсим издайнически признаци за живот в космоса,
но сега една радикално нова идея е завладяла учените.
Нашата представа за живота е, че той се е зародил на Земята...
но не знаем дали е така.
Ами ако животът няма земен произход?
Ако сме нашественици от друг свят?
Ако пришълците сме ние?
Ние сме пришълци
Земята преди 3,8 милиарда години -
един бушуващ, разтопен ад
под непрестанна метеоритна бомбардировка.
Няма място за живот.
Ами ако този огнен дъжд
е донесъл живот на нашата планета?
Ами ако скала от чужд свят е донесла чуждоземен товар...
... нас.
Тази теория е известна като "панспермия".
Панспермия е идеята, че животът не се е зародил на Земята...
...че планета с активна екосистема може да окаже влияние...
... като изхвърли биологичен материал в космоса.
Някои форми на живот са достатъчно устойчиви,
за да оцелеят в космоса...
.... а след това да "замърсят" дадена планетата.
Може би НИЕ сме пришълци от космоса.
Звучи налудничаво. Като научна фантастика.
Но ние сме виждали, че на Земята падат метеорити,
че съдържат аминокиселини - градивните елементи на живота.
Ако животът е покълнал от извънземна скала,
откъде е долетяла тя?
Може би учените не трябва да търсят надалеч,
за да се намерят мястото, откъдето е дошъл живота на младата Земя.
През 2003 г.
телескопът Хъбъл разглежда отблизо
най-големия обект в астероидния пояс...
Церера -
мини планета сред скалите и отломките.
Церера е най-големият астероид.
Хъбъл го проучва от няколко години, за да разбере състава му
и как е изглеждала Слънчевата система в ранните си години.
Но Церера е повече от парче камък.
Интересното е, че Церера е сферична
и че изглежда е покрита с лед.
Но данните разкриват, че тя е и по-топла от очакваното.
Температурата на повърхността й всъщност е доста висока -
само около -30° С.
При такава температура могат да съществуват форми на живот.
Докато Земята преди 3,8 млрд. години все още е горяла,
Церера може да е била сигурно убежище за живота.
Това не обяснява как животът е пристигнал на Земята,
но огромно петно на повърхността на Церера предоставя улика.
То е голямо колкото Индиана.
Астрономите подозират, че от Церера се е откъснало гигантско парче...
... в резултат от катастрофален сблъсък преди 4 млрд. години.
Ами ако парче от Церера е било запратено към Земята
и я е заразило с извънземен живот?
Ами ако той се е закрепил навътре в скалата...
... и е колонизирал нашия девствен свят?
НАСА сериозно разглежда идеята за оцеляване в космоса.
През 1984 г. агенцията изстрелва 12,5 млн. семена в орбита.
Семената прекарват 6 години в космоса,
на борда на модула "LDEF",
преди да бъдат върнати на Земята.
Те засяли семената в различни райони на САЩ,
за да видят дали ще израснат.
И те израснали.
Щом земното семе може да издържи пътуване в космоса,
значи и семената на живота отпреди милиарди години са можели.
Ние не знаем къде и как се е зародил животът.
Вселената може да е пълна със семена на живота
и планета като Земята е получила тези семена отвън.
Търсенето на живот ни отведе до далечни светове
с чужди среди.
Разкри ни загадъчни явления,
които не се подчиняват на физичните закони
и подлага астронавтите на невъобразими опасности.
Архивите на НАСА разкриват странни нови светове,
странни срещи и поразителни сили.
И все пак, много от тези аномалии остават необяснени.
Превод и субтитри: membership